![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjrB8WMV73eHitDeEhZBe5cqj2_vYbmUycxDd7S0_Hqsfdygtw6NpcpHS6vlYtiH-dKm2pZXI9ZvsY46w2qcHfuA8EUO84ZWwPBQt03QGJ0Hqs7htNDoGBeogU9IZ_sbGnFcB6_gPbzJj9v/s200/miniajo.jpg)
Kyseenalaistaa itseään ja taitojaan. Minullahan on nyt kolmevuotias hevonen työstettävänä, herranjumala. Selviänkö minä siitä? Osaanko minä? Teenkö minä sen kanssa liikaa, teenkö minä sen kanssa tarpeeksi, mitä jos jokin menee pieleen?
Sitten tulee niitä hetkiä. Niitä hetkiä joina muistan että luotan tuohon hevoseen kuin kallioon, ja se luottaa minuun. Hetkiä joina muistan, että se on maailman rohkein, viisain, rehellisin, helpoin pieni hevonen, joka aina tietää mitä siltä ollaan pyytämässä, jo ennen kuin siltä ehtii mitään pyytää. Joka oppii kaiken kerrasta ja lähtee aina hyvällä mielellä töihin. Jonka kanssa me ymmärrämme toisiamme. Ja niiden hetkien kautta ymmärrän, että ehkä se todella on Minun Hevoseni, vaikka olen tähän asti itselleni vakuutellutkin, että se on vain läpikulkumatkalla.
Ja niiden hetkien voimalla sitä on vain mentävä eteenpäin, silloinkin kun tuntuu, että missään ei ole mitään järkeä. Ehkä kaikessa kuitenkin on järkeä, jokin tarkoitus taustalla. Mimmun lähdöstä uuteen kotiinsa tuli kuluneeksi tänään neljä viikkoa, ja eilen sain kai jonkinlaisen ahaa-elämyksen asian suhteen, pystyin muotoilemaan sanoiksi jotain mikä on kiertänyt päässäni jo pidemmän aikaa. Mimmu antoi ja opetti minulle paljon. Se oli upea ensihevonen, herkkä, rehellinen mutta pohjattoman kärsivällinen opetusmestari, jonka kanssa tämä ikänsä puskaratsastajaksi itsensä laskenutkin sai kiinni siitä, missä Ratsastuksessa oikein on kyse. Valehtelematta opin yksin Mimmun kanssa neljässä vuodessa enemmän kuin sitä edeltäneen 15 ratsastusvuoden aikana. Ja se antoi minulle Minjan. Tuon täydellisen pienen hevosen. Ehkä kaikki kuitenkin meni niin kuin pitikin?
Hyvä hevonen opettaa ratsastajaansa enemmän kuin jotkut opettajat. Niin se on, ainakin mua on jotkut hevoset opettanu enemmän, ku jotkut opettajat!
VastaaPoistaMä uskon suhun, oot ihan täysin pätevä kouluttamaan sun hienoa kolmevuotiasta ja ainahan löytyy apua ystäväpiiristä, jos syntyy ylitsepääsemättömiä ongelmia.:)
Kiitos tsemppauksesta :)
PoistaMutta on se vaan hurjaa miten vuodet menee. Vastahan tuo oli ihan pikku varsa..